Aeroportul militar Atarot
Israel 1966
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Respiră.
Nu ar trebui să uităm niciodată cât de tineri erau.
Tatăl meu, Stephan Gold, era cel mai tânăr comandant de unitate din Mossad.
David Peretz împlinise 29 de ani în timpul misiunii.
Când mama mea a trecut punctul de control sovietic din Berlinul de Est,
avea doar 25 de ani.
Ea a avut curajul să înfrunte un rău inimaginabil,
un om ale cărui experimente sadice au lăsat mii de oameni desfigurați sau morți
și care a devenit cunoscut sub un nume care sfidează analele medicinei.
"Chirurgul din Birkenau".
Misiunea lor era să-l captureze
și să-l aducă în Israel pentru a fi judecat.
În loc de asta, a sfârșit prin a fi mort pe străzile Berlinului de Est.
Aceștia trei au îndrăznit să retrăiască cel mai mare coșmar al Israelului,
cea mai mare durere a sa.
Prin simplul fapt că au înfruntat monstrul,
au ajutat la înfrângerea lui.
Această carte este dedicată modelului meu de inspirație.
Mama mea, Rachel Singer.
Mamă... Mamă,
sunt foarte mândră să fiu fiica ta.
Tel Aviv 2007
- David Peretz? - Da.
Mă așteptai?
Da, te așteptam.
Vreți să veniți cu mine, dle?
Să mergem.
Sunteți în regulă, dle?
Îmi pare rău. Cred că...
Când o să te oprești?
- Ce să opresc? - Din fumat.
Am renunțat la alcool. Ce altceva mai vrei?
- Bine, curând... - Sper.
- Fă-o pentru nepotul tău. - Am făcut semn.
- Poate... din capitolul 11. - Bine.
Cred că ești foarte mândră.
Da, sunt. Este o mare realizare.
Sunt foarte mândră de ea.
Sunt sigură că ajutorul tău a fost neprețuit.
De fapt, mama a rezistat interogatoriului. Tatăl meu a fost cel care a vorbit.
Sunt singura jurnalistă din Israel cu care nu vorbește.
Credeam că nu poate veni.
- Stați jos, stați jos... - La fel și eu.
Dumnezeule, trebuie să fie alegerile...
- Salut. - Tată... ai venit.
Am venit.
- Rachel... - Stephan...
În regulă, tu ești experta, așa că poate îmi poți spune ceva.
Cine este tipul ăsta arătos de pe copertă?
- Îmi pare rău, a fost bine? - A fost minunată.
Asta e bine. E bine.
Vreau să vă mulțumesc tuturor
că ați venit la sărbătorirea lansării acestei cărți minunate.
Sunt sigură că suntem cu toții încântați
să-i avem pe doi dintre eroii cărții, aici cu noi în seara asta.
Chiar și mai încântați că unul dintre ei a fost de acord să ne citească.
Rachel Singer.
În seara de 31 decembrie a început să ningă mai puternic.
Devenise atât de izolată față de lumea exterioară,
încât doar când a privit pe fereastră
Rachel și-a amintit că era Ajunul Anului Nou.
Erau artificii...
și toți ceilalți din Berlin sărbătoreau...
Ce este atât de important? Unde mergem?
- Mergem la apartamentul lui David. - David?
Știu că a venit să se întâlnească cu tine ieri.
Ce este asta?
Gelozia fostului soț, sau interesul ofițerului de informații?
Ce voia?
Mi-a spus că a călătorit, că a predat.
Am vorbit câteva minute, apoi a trebuit să plec.
Dacă nu mă crezi, întreabă-l.
De ce a făcut-o?
Mașina așteaptă afară.
Vino jos!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Ai călătorit bine? - Da. Te salută toți.
Te-ai tuns.
- Îți stă bine. - Mulțumesc.
- Eu sunt David. - Eu sunt Rachel.
Berlinul sovietic
Stephan, ea este Rachel.
- În ce cameră dorm? - În camera mea.
Eu mă mut cu el. Camera din capăt.
- Ce spui de noua ta soție? - E prea tânără.
E foarte drăguță. Nu ai observat?
Știi ce am mai observat? Că nu observi femeile. Asta am observat.
- De cât timp te cunosc? - Nu știu.
De 2 ani. În toate locurile în care am fost, nu te-ai uitat niciodată la femei.
Poate ai ceva să spui înainte să mă urc în patul ăla?
Cred că tocmai ai observat.
Așa.
Acum atacă din spate.
- De unde vii? - Argentina.
- De unde anume? - Cordoba.
- Ce făceai acolo? - Soțul meu este chimist.
Chiar că arată ca un chimist.
Nu o să se spargă, David. Dă-te la o parte.
Ce făceai înainte de asta?
Înainte să locuim în Argentina am locuit în Ungaria,
acolo unde a studiat soțul meu chimia.
În Mossad, cu ce te ocupai?
- Agent de legătură. - Ce făceai ca agent de legătură?
Traducător.
Traducător? Este prima dată când ești pe teren.
Bine.
Este bine.
Bine ai venit în misiune.
O să te aștept aici.
Nu o să stau mult.
Dra Roget?
Bună dimineața, dră Roget.
Eu sunt doctorul Bernhart.
Bună dimineața, doctore.
Te rog. Relaxează-te.
O să facem doar o mică examinare.
Dacă te simți inconfortabil, să îmi spui, bine?
- Da. - Bine.
Asta este mâna mea, iar ăsta este depărtătorul.
O să simți rece.
- Pot să te întreb câți ani ai? - 25.
De cât timp tu și soțul tău încercați să aveți un copil?
De aproape doi ani.
Ovarele par în regulă.
Cervixul este ușor retrovers.
Serios?
Da, dar asta nu afectează fertilitatea.
Asta este bine.
Aveți un accent, dră Roget. De unde sunteți?
Argentina.
Tocmai ne-am mutat aici de două luni.
Asta ar putea sa usture puțin, draga.
Argentina...?
- Buenos Aires? - Da.
Minunat.
Am fost și eu acolo când eram tânăr.
Am fost la operă.
Cum se numea...?
Teatro Colon.
Așa este. Minunat.
Din păcate, trebuie să facem niște analize, să ne asigurăm că e totul în regulă.
Este în regulă?
Bine. Ești o fată curajoasă.
Așadar?
Este totul în regulă?
Următoarea programare este miercuri.
Scuzați-mă.
Sistemul stațiilor de tren din Berlin.
Când a fost construit zidul, unele stații au ajuns în partea greșită,
în sectorul estic. Sunt închise și păzite de soldați.
Trag în plin pentru a preveni orice evadare.
Pe aici o să-l scoatem.
Este o stație "fantomă".
Trenurile vest-berlineze trec prin această stație.
Ele nu opresc.
De obicei.
Unu, doi, trei, patru...
Fiecare tren trece în stație în 14 secunde.
Stația e păzită tot timpul, iar accesul la scările care duc la platforma este sigilat.
Mecanicul nostru de locomotivă va face o oprire neprogramată sub pod.
Ultimele vagoane vor fi aici. Vor fi goale.
Odată ce trenul este oprit, soldații nu ne vor putea vedea de acest gard,
sau ce se întâmplă după el.
De partea cealaltă a gardului,
este un depozit poștal.
Dubițele vin și pleacă întreaga zi.
Noi vom fi doar o altă dubiță cu colete.
Odată ce ajungem în Berlinul de Vest, vom fi dusi la baza Tempelhof...
de unde vom lua un avion privat spre Israel.
Ăsta e planul.
Tot ce avem nevoie, este "cadoul".
Probează asta.
- Cum este? - Foarte frumoasă.
Uită-te, un agent Mossad, cu mulți ani de pregătire,
cu un nivel înalt de țintaș, și expertă în artele marțiale,
iar prima ta misiune importantă este să coși.
Am centura neagră în croitorie.
Nu contrazic niciodată o femeie înarmată.
Îmi pare rău.
- Cum se numește mâncarea? - Nu are un nume.
Rahat.
Acum are.
Astăzi este ziua mea.
La 10 ani studiezi Mishnah-ul,
la 16 ani studiezi Talmud-ul,
și la 18 ani stai în baldachinul nupțial.
E prea târziu pentru toate astea.
Ai împlinit 29 de ani? Până la 30 de ani trebuie să-ți urmărești țelurile în viață.
Tu ce țel urmărești, Rachel?
Nu știu.
- Aștept să aflu. - Tinerețea!
Dar tu, bătrâne?
- Ai vreun țel? - Da, cred în țelurile familiei mele.
Un om curajos, tatăl meu a fost directorul departamentului spionaj
din Mossad, înainte să împlinească 50 de ani.
- Deci care este țelul tău? - Să fiu directorul spionajului la 40.
Dar tu, David? Ce scop în viață urmărești?
Asta.
Asta?
Doar asta? Spune-mi, ce vrei să faci în viață?
Vreau să-l prind pe Vogel.
Vreau să fie judecat, vreau ca lumea întreagă să privească.
Vreau ca toată lumea să știe ce a făcut.
Vreau să se cunoască adevărul.
Și mai vreau o altă băutură.
Uită de asta.
Să uit de ce?
Am petrecut ani de zile împreună cu el și nu-l cunosc.
Nimeni nu îl cunoaște.
E singur.
Dar familia lui?
- Toată familia? - Da.
Poate nu este întotdeauna un lucru bun să supraviețuim.
- Cum ai ajuns la mine? - Poftim?
Cine v-a spus despre mine?
"V-a"?
Ai fost trimisă de un doctor?
De doctorul Eisenberg.
Ce mai face bătrânul evreu?
Foarte bine.
Dră Roget, au existat în familia dvs probleme de infertilitate?
Nu.
Aveți probleme cu ciclul?
Nu.
Cred că știu care este problema.
Ovarele dvs nu sunt suficient de fertile.
Trebuie un tratament.
O mică injecție.
Doriți să continui cu procedeul?
- Mai aveți frați sau surori? - Nu.
Scuzați-mă...
Tine asta pentru mine..
Am terminat.
Ești singurul copil în familie...
Și totuși spui că nu au existat în familie probleme de fertilitate?
M-am pierdut mama în război.
Sărmana copilă.
Ești în regulă?
Identitatea lui a fost confirmată. Avem undă verde.
Poimâine.
Faci un lucru foarte curajos.
Nu sunt curajoasă.
Sunt speriată.
Dar o faci oricum, pentru că știi cât de important este.
David...
Este whisky.
Ești foarte frumoasă.
Bine, asta este mâna mea, iar acesta este depărtătorul.
- Ai făcut sex noaptea trecută. - Da.
Asta este bine.
Ești în perioada fertilă.
Cred ca o sa vedem rezultate.
Trebuie doar să ai credință.
Asta le spun tuturor pacienților mei.
Dar pacienții din Birkenau?
Ajutor!
Doctorul! Repede!
S-a prăbușit.
- Dumnezeule! Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
Nu știu. A început să se țină cu mâna de piept și s-a prăbușit.
Trăiește... trăiește.
Urgențele din Berlin.
Am nevoie de o ambulanță. Strada Karlstrasse numărul 42.
- Unde? Ce s-a întâmplat? - Clinica de fertilizare.
Soțul meu a făcut un infarct.
- Respiră? - Da.
Venim imediat.
Ma auzi? Nu renunța. Nu mă părăsi...
Spune ceva... spune ceva...
Au venit. Rămâi cu el. Mă duc să-l aduc pe doctor.
Pe aici.
Trebuie să-l ducem imediat la spital.
Haideți, dnă Berhard. O să fie în regulă.
- Aveți grijă de el. - O să fie în regulă.
Îmi pare rău, dar nu puteți veni cu noi.
Dar... trebuie să vin cu el. Sunt soția lui.
Mă tem că nu este posibil. Noi reglementări.
Nu îți face griji, este pe mâini bune.
Ar trebui să îți iei lucrurile și să mergi la spital.
Aveți un foc?
- Ești nouă aici? - Primul schimb.
Se spune... că este în regulă să iei pauză.
Da, este în regulă.
- Lucrezi până la miezul noptii? - Da.
După terminarea programului, majoritatea mergem la barul Vetter.
Il știi? Este după colț.
Dă-i drumul, tovarășe...
Nu ai voie să oprești aici.
Este ceva pe șine în față!
Termin in jumătate de oră.
Du-te și comandă-mi o bere.
Atunci ne vedem peste jumătate de oră.
- Care dubiță a fost? - Cred ca s-a auzit de acolo.
Nu, a fost una din astea.
Sa mergem să ne uităm.
Trebuie s-o urcăm în tren.
Ajută-mă cu el.
Hei! Rămâneți pe loc!
Ce se petrece aici?
Lucrez aici, sunt în pauză.
Actele.
Nu este nimic aici.
Pleacă acum.
Plecăm. Acum!
Nu fără ea.
Actele.
w.w.w.s.u.b.t.i.t.r.a.r.i-n.o.i.r.o
Este tăiat gardul!
Alarmă! Trage!
Haideți, haideți!
Opriți-vă!
Haideți!
Jos!
- E mort? - Cine?
Soldatul care ți-a văzut fața. Este mort?
Nu.
Cum s-a trezit Vogel? Cum naiba s-a întâmplat asta?
I-ai administrat toată injecția?
- Eu... - I-ai administrat toată injecția?
Nu știu. Credeam că așa am făcut.
Am eșuat în a ne îndeplini misiunea.
Nu s-a terminat.
- Ne-am trădat țara, familiile... - Încă îl avem.
Încă este al nostru.
Încă îl avem.
Ai stabilit legătura?
Este vreun plan?
- Ce au spus? - O să dureze.
Trebuie să facă o rută nouă.
Trebuie să găsească sprijin politic.
Vor încerca cu americanii.
Așa că o să lucrăm în schimburi, o să îl păzim,
îl hrănim la sfârșitul fiecarui schimb și îl ducem în viață.
Ai fost văzută, nu părăsești casa.
Putem reuși să facem asta.
O să îl ducem în Israel.
O să arătăm lumii ce a făcut.
Ajutor!
Porcilor!
La naiba!
Dați-mi drumul!
Ajutor!
Da! Da...
Soția mea...
este în regulă?
Este teafără?
- Nu poți vorbi cu el. - Nu i-am spus nimic.
- Nu poți să-l asculți. - Știu.
Nu sunt supărat. Doar îți spun că nu putem vorbi cu el, nu-l putem asculta.
El nu este acolo.
Nu este o ființă umană.
Ni s-a dat o dată.
Peste zece zile.
Or să ne ajute americanii.
Bine.
Nu...
De ce nu mă ucizi acum?
De ce mă lași atât de mult să aștept să mor?
Stiu ce vrei.
Vrei să mă predai celorlalți...
pentru un afurisit de simulacru de proces.
Apoi, or să mă ucidă...
Cred că gândești...
că nu ai sânge pe mâini...
Dar nu este așa.
Va fi sânge pe mâinile tale.
Esti criminala mea.
Da. Fă-o.
Vrei să o faci.
Fă-o.
Asa este... Uitasem...
Voi evreii nu știți să omorâți,
știți doar să muriți.
Unul din cele mai mari regrete ale vieții mele este că n-am putut avea copii.
Soția mea... ar fi fost o mamă minunată.
Ar trebui să încerci lămâile. Pentru grețurile de dimineață.
Se spune că ajută.
Cum te numești?
Hannah, Sarah, Rachel?
Esther?
Voi, evreii, vă mențineți aproape de trecut, nu-i așa?
Este un lucru bun. Foarte bun.
Te înțeleg perfect.
Nu ai mințit la clinică când mi-ai spus despre mama ta, nu-i așa?
În legătură cu moartea ei...
Îmi pare foarte rău pentru pierderea suferită.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Ce s-a întâmplat?
- Ne înțelege! - Ce?
Tocmai mi-a vorbit.
Înțelege ce spunem. Știe ce gândim.
Este în regulă. În curând se va termina totul.
De ce nu ați plecat?
În gară, ați fi putut pleca. De ce nu ați făcut-o?
Ce au spus?
- Stephan? - Nu se va întâmpla.
Ce înseamnă asta?
Americanii s-au retras. A fost hrănit?
- Dumnezeule. - L-ați hrănit?
- Trebuie să plecăm. Au spus să așteptăm... - Vorbesc cu ea!
Este schimbul ei. În loc să facă ceea ce ar trebui,
este aici cu tine. Răspunde la afurisita de întrebare!
- L-ai hrănit? - Da, l-am hrănit.
Nu există niciun plan. Niciun nenorocit de plan.
Poliția este peste tot. Cercetează casele.
Am ucis un om, iar acum americanii vor să se retragă.
Nu vor să aibă nimic de a face cu noi.
E o afurisită de mizerie și ei se îndepărtează de noi cât de rapid pot.
- Nu, nu ne pot abandona. - Ba da, pot.
Pentru că am dat-o în bară. Am stricat totul!
- Acum suntem singuri. - Nu!
Ai fost urmărit? Ai fi putut fi?
Stephan.
- Stephan. - Stephan!
Dacă sunt ei, el moare.
- Nu! - Nu scapă pentru ce a făcut.
- Mișcă-te. - Nu asta este misiunea.
- Mișcă-te! - Stephan, nu fă asta.
Dă-te din drum.
- Nu pentru asta am venit. - Eu decid care este misiunea.
- Putem termina asta. - Dă-te naibii din calea mea.
A fost doamna din apartamentul de la subsol.
Ne-a invitat la petrecerea de Anul Nou.
O să plecăm. O să facă un plan nou.
Ce faci?
Este schimbul tău.
- Știai despre asta? - Despre ce?
Era legat la gură. Vrei să se sufoce?
M-am săturat să-i văd fața.
Du-te înapoi înăuntru.
Să nu mai faci asta.
Nu dai tu ordine, David.
Acum este schimbul tău. Întoarce-te acolo înăuntru.
Încetați!
Nu suntem animale.
Amintește-ți cine suntem. Amintește-ți cine nu suntem.
- Ce faci? - Trebuie să ies.
- Nu poți să ieși. - Te rog, lasă-mă să ies.
- Vrea să iasă. - Doar câteva minute. Nu voi fi văzută!
- Rachel. - David, te rog, ies la o plimbare.
- Nu poți să ieși. - Am nevoie de puțin aer.
- Te rog, dă-mi drumul. - Rachel...
La naiba cu tine!
Mulțumesc, David.
Dacă aș avea de ales, aș prefera să mă hrănească Rachel.
Este foarte blândă.
Într-o altă viață,
cred că a fost o asistentă medicală.
Cum se simte astăzi?
Ar trebui să o lași să se odihnească mai mult.
Este periculos în primele două luni de sarcină.
Nu știai...
Așadar nu ești tu tatăl... Credeam că tu ești.
Am crezut... nu știu.
Felul în care o privești.
Felul în care te privește ea.
Trebuie să fie dificil.
Stephan nu pare a fi un familist.
Este prea ambițios, prea... nu știu.
- Dar tu, David, te văd cu copiii... - Taci!
Îmi exprim părerile de rău pentru suferința ta.
Ce știe un monstru ca tine despre suferință?
Sunt doctor, David.
Ai orbit copii
încercând să le schimbi culoarea ochilor.
Ai injectat oameni cu benzină.
Le-ai înlocuit mâinile și picioarele în timp ce-i priveai cum...
Asta nu e medicină. E nebunie.
Asta este boală.
Așadar eram toți nebuni?
- Ăsta este răspunsul? - Nu există niciun răspuns.
Nu caut un răspuns.
Caut doar...
Îți tremură mâna.
Cred că tu ești cel căruia îi este frică, David.
Frică de monstru.
De ce crezi că a fost atât de ușor să fiți exterminați?
Din cauza slăbiciunii voastre.
Am văzut-o. Am văzut-o în fiecare zi.
Fiecare dintre ei gândindu-se doar la cum să evite să fie biciuit,
bătut sau ucis. Fiecare gândindu-se doar la el însuși.
De ce crezi că era nevoie de doar patru soldați
să conducă mii de oameni în camerele de gazare?
Pentru că niciunul dintre miile de oameni nu avea curajul să reziste.
Niciunul nu s-ar fi sacrificat. Nici măcar când le luam copiii.
Atunci am știut că voi nu aveți niciun drept să trăiți.
Nu aveați...
- O să fii în regulă? - Da.
Ieși!
Nimic. Nicio urmă.
Absolut nimic.
S-ar fi putut duce la clinică.
- Ar fi putut încerca să trimită un mesaj. - Nu se duce la clinică!
A dispărut.
15 ani a durat să-l găsim.
A dispărut și nu o să-l mai găsească nimeni niciodată.
Și ce o să facem? O să suni să raportezi tu?
O să le spui tu s-a dezlegat cu un afurisit de ciob dintr-o farfurie?
Minunat. Nu mă trageți și pe mine cu voi. Eu n-am greșit cu nimic!
Amintiți-vă asta.
Asta nu se poate întâmpla! Nu or să uite niciodată asta.
Este vina mea.
Era schimbul meu.
S-a întâmplat din cauza mea.
Eu i-am dat drumul.
Nu o să-l mai găsească nimeni niciodată.
Dar dacă nu a evadat?
Ce vrei să spui?
Doar patru oameni știu ce s-a petrecut în camera asta.
Noi și cu el, iar el nu o să vorbească.
Nu va mai auzi nimeni de el niciodată.
Nu.
Nimeni nu trebuie să știe ce s-a întâmplat aici.
- A evadat. - Ăsta este adevărul.
Dar nu trebuie să spunem neapărat adevărul acasă.
Adevărul poate să fie cum vrem noi să fie.
Și adevărul este că Vogel a încercat să evadeze,
tu te-ai luptat cu el și ai fost rănită.
Adevărul este că cu câteva secunde înainte să dispară,
Rachel a luat arma și l-a împușcat.
Adevărul este că a trebuit să scăpăm de el. Am scăpat de cadavru,
am înlăturat orice urmă a "Chirurgului din Birkenau".
Nu putem minți în legătură cu asta.
Știi ceva? Trebuie. Trebuie!
Nu e vorba despre noi. E vorba despre Israel.
Asta este o umilință națională. Nu putem fi văzuți că am eșuat.
Iar în final, Vogel va putrezi în vreo junglă, uitându-se peste umăr,
așteptând un glonte.
Cine poate ști? Poate că asta este cea mai rea soartă.
Poate asta este...
Cel mai important lucru este dreptatea.
Se pare că s-a făcut dreptate.
A fugit. Ce mai contează dacă a fugit?
Are dreptate. Nu e nicio diferență. Nicio diferență!
Trebuie să cădem de acord
să nu mai vorbim niciodată despre asta, indiferent de motiv.
Nu trebuie să spunem nimănui.
Adevărul va rămâne în camera asta, între noi.
De acord?
Spuneți.
Am nevoie să vă aud spunând asta.
Spune.
De acord.
David...
Rachel, spune.
Este un jurământ. Spune-l.
Spune.
Cum s-a putut întâmpla asta! Ai spus că nu va vorbi niciodată.
- Ai spus că nu vom mai auzi de el. - Nu știm că este el cu siguranță.
- Dacă o să citești, o să vezi că... - Este în viață, este în Ucraina.
Ce altceva mai e de citit?
Uită-te la titlul articolului.
Un pacient de la un spital psihiatric pretinde că este "Chirurgul din Birkenau".
Un bătrân nebun.
Cum l-ai găsit?
David s-a întors după tot acest timp, am vrut să știu de ce,
am pus să-i fie perchiziționat apartamentul și am găsit aia...
în computerul lui.
Ți-a spus ceva despre astă seară trecută?
Rachel, ți-a spus ceva?
- De ce s-a sinucis? - Pentru că nu a putut face față.
I-am spus că trebuie să rezolve asta și nu a putut face față.
S-a temut că întreaga poveste va ieși la iveală și s-a panicat.
Să rezolve asta? Ce înseamnă asta?
- Să rezolve asta... - I-am spus să-l găsească pe Vogel.
I-am spus să-l omoare.
Știai că a fost bolnav? Ți-a spus, nu-i așa? Știai că a fost bolnav.
- Știai... - Știai că nu e suficient de puternic.
- A ales o cale lașă de a scăpa. - Trebuia să-l lași în pace.
Era un om bolnav în spital.
Nu l-ar fi crezut nimeni, nu l-ar fi ascultat nimeni.
Un jurnalist de la un ziar din Kiev, Yuri Titov...
A aflat de povestea asta și voia să-i ia un interviu.
Apoi totul s-a destrămat.
Noi nu știm în ce spital este, dar jurnalistul știe.
- Tu trebuie să afli unde este. - Despre ce vorbești?
David s-a scos din ecuație, iar eu nu pot să o fac.
Tu ești singura care rămâne.
- Ești nebun? - Nu putem...
Nu pot face asta. Nu pot.
Uită-te la mine. Nu sunt capabilă.
Nu am mai fost agent de 30 de ani.
Ești nebun. Nu, nu pot să o fac!
Trebuie să o faci, Rachel.
Pentru că ai fost creditată cu uciderea lui timp de 30 de ani.
Și pentru Sarah.
Nu o să fac asta!
Știam că se va întâmpla asta.
Știam că o să fim pedepsiți, ca o să trebuiască să plătim.
- Credeam că am fost pedepsit deja. - Dumnezeu nu pune bombe în mașini.
Nu mă refeream la scaunul cu rotile.
Dacă m-aș putea întoarce în timp, Rachel, aș schimba totul.
Dar un singur lucru nu l-aș schimba niciodată.
Ea nu o să afle.
Nu trebuie să afle niciodată.
La ce etaj este ziarul "Ukrainan Evening News", vă rog?
- Primul etaj. - Mulțumesc.
Țigări, vă rog.
Mulțumesc.
În acel moment, când zăceam acolo,
nu cred că mă gândeam deloc la mine.
Mă gândeam la mama mea.
Mă gândeam la faptul că a suferit mult în Europa în timpul războiului.
Aceași întrebare dlui Peretz.
Dă-l naibii!
Să-l ia naiba!
Grăbește-te.
Du-te înapoi în pat, Sarah.
Propria mea petrecere, iar tu ești singurul prieten pe care-l am.
Toți prietenii lui Stephan...
și prietenele...
Cred că nici măcar nu e interesat de ele. Încearcă doar să mă pedepsească.
- Pentru ce? - Pentru totul.
Că am rămas însărcinată, că nu îl iubesc...
Pentru tine, David.
Credeam că tăcerea este pentru soldați, nu pentru mine.
David, vorbesc cu tine.
- Plec. - Ce?
Pleci din Mossad?
Din Mossad, din Israel...
Unde te duci?
Nu știu... Grecia mai întâi...
Și apoi...
Nu știu.
- Când? - În noaptea asta.
- Nu fi nebun. - Rachel.
- Nu fi nebun. În noaptea asta? - Rachel.
- De ce faci asta? - Rachel...
- Nu poți să pleci, nu poți... - Ba da, pot.
- De ce? - Pentru că nu mai pot face asta.
Nimic din toate astea.
Dacă rămân...
Nu știu.
Acum e vorba de ziua de azi. De petrecere.
- Nu fă asta. Stephan vrea... - Vino cu mine.
- Ce? - Vino cu mine.
- Nu pot. - Poți.
Poți.
- O fotografie frumoasă Rachel. - Sunt minunați.
Arătați ca o pereche de îngeri.
Este foarte frumoasă, Stephan.
Îți place? Eu am făcut fotografia.
E bine de știut că ai și o alta carieră.
- Dacă nu o să mai fii preferat la serviciu. - Poate mai curând decât crezi.
Rachel, vrei să vii înăuntru să-l saluți pe Michael? A întrebat mult de tine.
Da.
Scuzați-mă.
Știu că am întârziat,
dar pot lăsa un anunț?
30 de grivne pentru 20 de cuvinte și un grivnă pentru fiecare cuvânt în plus.
Mulțumesc.
Nu...
Asta este ciudat. Pot să jur că am armat alarma.
Prada!
Nu poți face asta!
O să las un bilet.
Andrei Zanea...
a împrumutat bani ca să o ducă pe Katia...
la clubul Oxygen.
O să fii concediat.
Merită pentru tine.
O să fiu și eu concediată!
Merită pentru mine!
Să vă spun ceva. În clipa aia, când eram pe podea,
nu mă gândeam deloc la mine.
Mă gândeam la mama mea și la cât a suferit în Europa.
Cred că asta mi-a dat puterea să mă ridic.
- Știe și Stephan că ești aici? - Așa cred.
Lucrurile s-au înrăutățit între noi.
Ce cauți aici, David?
Ce faci?
Ce faci acolo?
Aranjez la loc.
Ești la muncă acum?
- Nu, nu sunt la muncă. - Atunci lasă-le!
Este la spitalul Babenko.
Este chiar la marginea localității Vinnycja.
La aproximativ 250 de kilometri spre sud-vest de tine.
- Sub ce nume este internat? - Ivan Schevchuk.
- Are vârsta potrivită. - Când ar trebui să îl intervieveze Titov?
Mâine. Și știe cum arăt.
Toată povestea asta se va încheia curând.
- Ce cauți aici, David? - Ai întâlnit pe altcineva?
A fost cineva.
Dar a plecat. Și nu am mai auzit nimic despre el.
- Ți-am scris scrisori. - Dar nu le-ai trimis niciodată.
- Rachel... - Cât a trecut? 25 de ani?
- Am vrut să te văd. - În tot acest timp, nicio veste.
Am fost bolnav mult timp, Rachel.
Am fost internat în spital.
- Unde? - În Mexic.
Ce căutai în Mexic?
Am călătorit mult. America de Sud, nordul Africii...
M-am mișcat în permanență...
căutându-l pe Vogel.
De ce? Ce ai fi făcut dacă l-ai fi găsit?
Aș fi spus adevărul.
M-aș fi dus la un ziar
și aș fi spus: "Acesta este Chirurgul din Birkenau".
Și apoi l-aș fi văzut în cele din urmă judecat.
Ce s-ar fi întâmplat cu noi?
Am fi fost liberi.
Orice s-ar fi întâmplat cu noi, cred că am fi fost liberi.
Nu ești de acord?
Nu ai obosit să minți?
Dacă l-ai fi găsit tu, nu asta ai fi făcut?
Poate... acum 20 de ani.
Dar acum?
Oricum, nu e vorba doar de noi. Ci și de Sarah.
Ea nu a greșit cu nimic.
- A scris o carte. Știai asta? - Da.
Dacă adevărul ar ieși la iveală acum, ar distruge-o.
Așa că nu, nu aș fi spus adevărul.
- Dar nu l-ai găsit, nu-i așa? - Nu, nu l-am găsit.
Lansarea cărții este mâine. Poți să vii?
- Nu știu dacă Stephan... - Dacă ne-am putea întoarce în timp...
Dacă te-aș fi așteptat. Dacă ai fi venit...
- Ar fi fost diferit? - Nu ne putem întoarce în timp.
Am venit să îl văd pe dl Schevchuk.
Să verific...
Sunteți de la ziar?
Nu, nu. Sunt nepoata lui, Anna Baranova.
Am mai fost aici. Nu vă aduceți aminte?
Ei bine, orele de vizită s-au schimbat.
De la ora 11 la ora 13.
Luați loc.
Sunt Yuri Titov. Am venit la dl Schevchuck.
Pacientul Schevchuck este în camera 414.
Puteți sta acolo.
Așteptați-mă, vă rog!
Ești ziaristul?
Știi cine sunt?
Nu. Nu.
Nu știu.
Numele meu este Dieter Vogel.
Sunt "Chirurgul din Birkenau".
Ai auzit de mine?
Da, am auzit de tine.
Am ucis mii de oameni.
Poți să mă fotografiezi.
Ultima fotografie...
a "Chirurgului din Birkenau".
Totul se reduce la sânge...
nu ne era frică de putere...
Era destinul nostru...
- Da. - Nu este el.
Așteaptă puțin. Asta este o problemă legată de familie,
așa că vă rog să mă lăsați un moment singur. Mulțumesc.
- Ești sigură? - Nu este el.
- Doar un bătrân care a auzit de el. - Slavă Domnului. Asta este minunat.
Asta este...
- Ești în regulă, Rachel? - Te-ai înșelat.
Slava Domnului că m-am înșelat.
În privința lui David. Te-ai înșelat în privința lui.
În legătură cu David?
Nu s-a sinucis din cauză că s-a temut că povestea va ieși la iveală.
Când a venit să mă vadă mi-a cerut ceva.
- Ce? - Permisiunea.
Și nu i-am acordat-o.
Nu i-am permis să spună adevărul.
- Obosise să trăiască în minciună. - Adevărul este un lux, Rachel.
Unii oameni trebuie să pună pe primul plan alte lucruri.
Țara lor, concetățenii lor, copiii lor.
- Sarah este foarte mândră de tine, Rachel. - Am vrut să fie mândră de mine.
- Desigur. - Am vrut...
Să fac ceva care să o facă să fie mândră de mine.
Vogel trebuie să fie aici, Stephan.
Rachel...
Oamenii trebuie să cunoască adevărul, Stephan.
- Rachel, asta poate... - La revedere.
Dle, ședința guvernului a început.
Da.
De ce ai venit?
De ce a trebuit să vii?
Din cauza lui Schevchuk...
Știu, nu trebuia să vorbesc cu el.
Îl pot opri. Nu o să-i mai spun nimic.
Numele meu este Rachel Singer.
Publică te rog ceea ce vei citi.
În 1965,
am luat parte la misiunea de răpire a lui Dieter Vogel,
Chirurgul din Birkenau,
pentru a-l aduce în Israel să fie judecat.
Am susținut întotdeauna că Vogel a fost ucis în încercarea sa de evadare.
Dar asta a fost o minciună.
O minciună în care am trăit timp de 30 de ani.
Acum am înțeles că trebuie să spun adevărul."
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro